- Så er du opvokset i en zoologisk have? - Født og opvokset...
I Pondicherry, som var den franske del af Indien.
Min far ejede et zoo.
Og jeg kom til verden med kort varsel med hjælp fra en herpetologist,
der var der for at kontrollere et Bengal firben.
Mor og jeg var begge sunde,
men det fattige firben flygtede,
og blev trampet ihjel i kamp med en Cassowary.
På den måde Karma, hva '?
Guds vej.
Det er noget af en historie.
Jeg ville have antaget at din far var matematiker, på grund af dit navn.
Nej, langt fra, det jeg var opkaldt efter var en swimmingpool.
Der var en pool med navnet "Pi"?
Ser du, min onkel Francis er født med for meget vand i hans lunger.
De siger lægen svingede Francis rundt ved anklen, for at tømme vandet ud.
Og det er det, der giver ham hans enorme bryst og tynde ben,
, og det der gjorde ham til sådan en stor svømmer.
Er Francis faktisk din onkel, han sagde, at han var ven med din far?
Tja, han er min såkaldte onkel. Jeg kalder ham "Mamaji".
Min fars bedste ven, min svømme guru.
Jeg trænede med ham tre gange om uge på Ashrammen.
Hans lektioner ville redde mit liv i sidste ende.
En mundfuld af vand vil ikke skade dig.
Men panik vil.
Og husk at ånde nu, ikke holde vejret.
God dreng.
Jeg håber du ikke har noget imod vegetar mad.
Nej, nej. Slet ikke.
- Og dit navn? - Uh?
Du ville fortælle mig hvordan du fik dit navn, tror jeg.
Åh, ja! Jeg fik det fra noget Mamaji har min far engang fortalt.
Ser du, de fleste rejsende indsamler postkort eller te kopper på deres rejser
men ikke Mamaji.
Mamaji samler på swimmingpools.
Han svømmer i hver pool, han kommer i næheden af.
En dag sagde Mamaji til min far, at af alle pools i verden,
var den smukkeste en offentlig pool i Paris.
At vandet der var så klart,
at du kan lave din morgenkaffe med det.
At en enkelt svømmetur der ændrede hans liv.
Før jeg blev født, sagde han:
"Hvis du vil din søn skal have en ren sjæl,"
"så skal du en dag tage ham med ud at svømme i Piscine Molitor".
Jeg har aldrig forstået, hvorfor min far tog dette så meget til hjertet.
Men det gjorde han.
Og jeg fik navnet "Piscine Molitor Patel".
Prøv at forestille dig - at forsøge at forklare det navn.
Det har jeg næsten gjort til jeg blev elleve.
- Før... - Hej, "Pisse"!
Pisser du lige nu?
Se ham, han Pisse.
Med ét ord, blev mit navn ændret fra en elegant fransk swimmingpool
til en stinkende indisk latrin.
Jeg blev kaldt "Pisse" overalt.
Ingen pisning i skolegården!
Selv læreren begyndte at gøre det. Ikke bevidst, selvfølgelig.
Så...
Hvad fik kedelen til at ekspolodere?
Pisning?
Han sagde pisning, gutter.
Pisning!
Det er nok!
Da vi vendte tilbage det næste år til vores første skoledag, var jeg forberedt.
Præsenter dig venligst hr..!
Piscine Patel.
God Morgen.
Jeg er Piscine Molitor Patel.
Kendt af alle som:
Pi.
Det sekstende bogstav i det græske alfabet.
Som også anvendes i matematik til at repræsentere forholdet
mellem enhver cirkels omkreds og dens diameter.
Et irrationelt antal decimaler, normalt afrundet til to,
som 3,14,
Pi.
Meget imponerende... Pi.
Nu må du gerne sætte dig ned.
- Arvelu Sami? - Present.
Og fra da af, var du Pi?
Nå, nej, ikke helt.
Godt forsøgt, Pissing.
Men jeg havde stadig hele dagen foran mig.
En Fransk time var det næste.
Je m'appelle Piscine Molitor Patel.
Dit: Pi.
Så geografi.
Det er de første tyve decimaler af Pi.
Min sidste time den dag var matematik.
4...
3...
7...
5...
8...
5... 8... 5... 8...
Det er rigtigt! Han kan det virkelig!
Ved afslutningen på den dag, var jeg "Pi Patel", en skole legende.
Mamaji fortæller mig at du er en legende blandt sejlere, er det rigtigt?
Derude, helt alene.
Åh, jeg ved ikke engang, hvordan man sejler.
Og jeg var ikke alene derude, Richard Parker var med mig.
Richard Parker?
Mamaji, har ikke fortalt mig alt,
han sagde bare, at jeg skulle besøge dig når jeg kom tilbage til Montreal.
Så - hvad lavede du i Pondicherry?
Skriver på en roman.
Forresten nød jeg din første bog.
Så denne nye er trykt i Indien?
Nej, Portugal faktisk. Men det er billigere at bo i Indien.
Tja, jeg ser frem til at læse den.
Det kan du ikke.
Jeg smed den ud.
Gennem to år forsøgte jeg at skrive disse ting om livet, men så...
Spruttede, hostede og døde det.
Åh, det er jeg ked af.
Så jeg sad i dette kaffehus i Pondicherry
én eftermiddag og sørgede over min chef, da
en gammel mand ved bordet ved siden af mig, talte til mig.
Ja, Mamaji det gjorde han.
Da jeg fortalte ham mit kuldsejlede bogprojekt, sagde han:
Så en canadier, der er kommet til Fransk Indien,
på jagt efter en historie. Nå, min ven,
Jeg kender en indier i Fransk Canada, med den mest utrolige historie at fortælle.
Det må være skæbnen, at to af jer skulle mødes.
Nå, jeg har ikke talt om Richard Parker i så mange år.
Så hvad har Mamaji allerede fortalt dig?
Han sagde, du havde en historie der ville få mig til at tro på Gud.
Han ville fortælle den omkring et dejligt måltid.
Som for Gud, kan jeg kun fortælle dig min historie.
Du må selv bestemme, hvad du mener.
Fair nok.
Lad os se, da. Hvor skal man begynde?
Pondicherry...
Er det franske Bureau of India.
På dette sted, der er tættest på havet,
kan man tro, at man er i den sydlige del af Frankrig.
Et stykke inde i landet, er der en kanal.
Herfra er det indisk Pondicherry.
Og den muslimske del er lige vest herfor.
Da franskmændene handlende Pondicherry tilbage til os i 1954,
Besluttede byen, at holde en slags mindehøjtidelighed.
Min far var en dygtig forretningsmand.
Han fik en ide.
Han købte et hotel, og fik ideen til at åbne en zoologisk have
i den lokale botaniske have, i stedet for.
Min mor var en botaniker i haver.
De mødtes, blev gift, og et år senere, blev min bror Ravi født.
Jeg kom to år efter.
Lyder magisk. Vokser op i...
Amen.
Ja, lad os spise.
Jeg vidste ikke at hinduer sagde Amen.
Katolske hinduer gør.
Katolske hinduer?
Man føler sig skyldig, hundredvis af guder, i stedet for kun én.
Men du er en hindu først og fremmest.
Ingen af os kender Gud indtil nogen introducerer os.
Jeg blev først introduceret til Gud som en hindu.
Der er 33 millioner guder i den hinduistiske religion.
Hvordan - kan jeg ikke komme til at kende et par af dem?
Jeg mødte Krishna, først.
Guderne var mine superhelte, da jeg voksede op.
Hanuman, aben gud.
Løftede et helt bjerg for at redde sin ven, Lakshmana.
Ganesh, med overskriften elefant,
Risikerede sit liv for at forsvare sin mors ære, Parvati.
Vishnu, den højeste sjæl,
kilden til alle ting.
Vishnu sover, flyder på et kosmisk ocean,
og vi er et kram af hans drømme.
Spectacle.
Lad ikke de historier narre dig.
Religion er mørke.
Min kære Apa troede på at være en del af det nye Indien.
Som barn havde han haft polio.
Han plejede at ligge i sengen ødelagt af smerter, gad vide hvor Gud var.
I sidste ende, har Gud ikke reddet ham, men vestlig medicin.
My Amma gik på college og tænkte at
vores familie var en del i den nye Indien samt,
Men så afbrød hendes forældre forbindelsen med hende, fordi de troede hun var gift under...
Vores religion var den eneste forbindelse hun havde til sin fortid.
Jeg mødte Kristus i bjergene da jeg var 12.
Vi var på besøg hos slægtninge, te avlere i Munnar.
Det var en der hed Ravi, Ravi og jeg kedede os frygteligt.
Challenge. Jeg giver dig to ruppies.
Kør ind i denne kirke, og drik det hellige vand.
Du må være tørstig.
Her.
Jeg bragte dig dette.
Hvorfor skulle en Gud gøre det?
Hvorfor skulle han sende sin egen søn og lide for almindelige menneskers synder?
Fordi han elsker os.
Gud gjorde sig imødekommende for os mennesker, så vi kunne forstå ham.
Vi kan ikke forstå Gud eller hans perfektion.
Men vi kan forstå Gud søn,
og hans lidelse, som vi også ville for brødre.
Det gav ingen mening!
Ofre de uskyldige, for at sone synd gjort af skyldige,
hvilken slags kærlighed er det?
Men denne søn, jeg kunne ikke få ham ud af mit hoved.
Hvis Gud er så perfekt, og vi ikke er,
hvorfor skulle han ønske at oprette alt dette?
Hvorfor har han brug for os overhovedet?
Alt hvad du behøver at vide er, at han elsker os.
Således elskede Gud hans verden at han gav sin eneste søn.
Jo længere jeg lyttede til præsten, jo mere jeg kom til at holde af Guds søn.
Tak Vishnu, for at føre mig til Kristus.
Jeg kom til tro gennem hinduismen, og jeg fandt Guds kærlighed gennem Kristus.
Men Gud var ikke færdig med mig endnu.
Gud veje er uransagelige.
Og så var det, han introducerede sig selv til mig igen,
denne gang ved navn Allah.
Mit arabisk var aldrig ret godt.
Men lyden og fornemmelsen af ordene bragte mig tættere på Gud.
Ved udførelse af "Salah", blev jorden jeg rørte hellig grund,
og jeg fandt en følelse af sindsro og broderskab.
Dette lam er udsøgt.
Det er den bedste skål på bordet.
I trænger alle.
Du behøver kun at konvertere til yderligere tre religioner, Piscine,
og du vil tilbringe dit liv som på ferie.
Skal du til Mekka i år, Swami Jesus?
Eller til Rom til din kroning som pave Pius?
Yourself, skal du ikke være fjollet.
Ligesom dig med cricket, Har Pi sin egen interesse.
Nej, Gita. Ravi har et punkt, du må forstå?
Man kan ikke følge tre forskellige religioner på samme tid, Piscine.
Hvorfor ikke?
Fordi, at tro på alting på samme tid,
er det samme som ikke at tro på noget som helst.
Han er ung, Santosh. Han prøver stadig at finde sin vej.
Og hvordan kan han finde sin vej, hvis han ikke vælger en sti?
Hør, i stedet for at springe fra den ene religion til den næste,
hvorfor ikke starte med fornuft?
I få hundrede år har videnskaben bragt os længere i forståelsen af universet,
end religionen har i ti tusinde.
Det er rigtigt.
Din far har ret.
Videnskaben kan lære os mere om, hvad der er derude,
men ikke hvad der er herinde.
Yeah. Nogle spiser kød, nogle spise grøntsager,
jeg vil ikke forvente, at vi alle bliver enige om alt, men
Jeg ville meget hellere at de vil have dig til tro på noget - jeg ikke er enig i,
end at acceptere alt blindt.
Og det begynder med at tænke rationelt.
Forstår du?
Godt.
Jeg ønsker at blive døbt.
Så du er en kristen, og en muslim.
Og en hindu, selvfølgelig.
Og en Jøde, formoder jeg.
Jamen jeg underviser på kurset på Kabala på universitetet.
Og hvorfor ikke? Tro er et hus med mange værelser.
Men ingen plads til tvivl?
Åh, masser. På hver etage.
Tvivl er nyttig.
Det holder troen i live.
Alt i alt, kan du ikke kende styrken af din tro, indtil det er blevet testet.
Hvor er Sothom? Vi bør ikke være herinde uden ham.
Stop bekymringen.
Jeg har set ham gøre det tusind gange.
Jeg ønsker at møde vores nye tiger.
Pi!
Hallo? Richard Parker?
Tiger?
Richard Parker var en tiger?
Ja, han fik dette navn gennem en skrivefejl.
En jæger fangede ham drikkende fra en vandløb, da han var en hvalp,
og opkaldte ham "Thirsty".
Da Thirsty endte i skifteretten, solgte jægeren ham til vores zoo,
men navnet blev ombyttet ved papirarbejdet.
Jægeren blev opført som Thirsty, og tigeren blev kaldt Richard Parker.
Vi lo af det.
Og navnet forblev!
Lad os gå...
Før vi kommer i problemer!
Jeg ønsker at se ham nærmere.
Du er ikke dyrepasser!
Come on!
Det er Richard Parker.
Det er for dig.
Nej!
Hvad tænker du på?
Er du tosset?
Hvem har givet dig tilladelse til at komme tilbage her?
Du skal bare ignoreret alt hvad jeg nogensinde har lært dig?
Jeg ville bare sige Hej til ham.
Du tror, at en tiger er din ven.
Han er et dyr, ikke en legekammerat!
Dyr har sjæle.
Jeg har set det i deres øjne.
Find Selvan.
Dyr tænker ikke som vi gør.
Folk, der glemmer det, kan slå sig selv ihjel. Denne tiger...
Er ikke din ven.
Når du kigger ind i hans øjne,
ser du dine egene følelser reflekteres tilbage på dig.
Intet andet.
Du er dum. Sig "Jeg er ked af det."
Hvad har du gjort, Piscine?
Ved du, hvad din far sagde om at komme tilbage her?
Jeg er ked af det.
Jeg var...
Hvad tænker du på?
Dette er mellem en far og hans sønner.
Selvan, væk!
Han sagde, at han er ked af det. Du vil bare skræmme dem for livet.
Skræmme dem? Den dreng mistede næsten sin arm.
Men han er kun en dreng.
Han kunne være blevet en mand hurtigere end du tror.
Og det er en lektie jeg ikke vil have Jer nogensinde til at glemme!
Selvan!
.. Og på den måde placere landet i en nødsituation.
Henhold til direktivet, de stater i kulturel...
Tingene ændrede sig efter dagens Apa lektion.
Verden havde mistet noget af sin fortryllelse.
Skole var kedelig, intet andet end fakta, brøker og fransk.
Ord og mønstre der blev ved og ved uden ende,
ligesom min irrationelle kaldenavn.
Jeg blev urolig,
søger efter noget, der kunne tilføre mening tilbage i mit liv.
Og så mødte jeg Anandi.
Mor fik mig til at studere musik.
Og en dag, fik min lærer influenza.
Han spurgte, om jeg kunne tage hans plads, med at spille rytmer i danse klassen.
Nej!
Hvis du ikke koncentrerer dig, kan du ikke udtrykke din kærlighed til Gud gennem dans.
Mærk jorden under dine fødder.
Åbn dit blik til horisonten.
Lad din åndelige energi passere igennem dig, og ud i verden.
Gennem "Bineia«.
Anandi, gå i front, led dem.
Hvorfor følger du mig?
Hvad?
Du fulgte efter mig.
Hvad betyder dette?
I dansen, du gik fra 'batanka «,
hvilket betyder skoven,
Og så gjorde... Og du gjorde...
'Sanputa', hvilket betyder noget, der er skjult.
Nu for at du gjorde det.
Og så gjorde 'Chatura «.
Men til allersidst, gjorde du... dette.
Ingen af de andre dansere gjorde det.
Hvad mente du, den kærlighedens Gud gemmer sig i skoven?
Nej, det betyder også "Lotus blomst '.
Lotus blomster gemmer sig i skoven?
Hvorfor skulle en Lotus blomst gemme sig i skoven?
Dette er Richard Parker.
Han er den mest fantastiske skabning vi nogensinde har haft her.
Se hordan han vender hovedet.
Viser off... som en danser.
Nej, han hørte noget.
Han lytter, ser du?
Vi har talt om det i et stykke tid.
Forstår du hvad jeg siger?
Pi!
Uh undskyld, du har været...
Bekymret.
For min familie.
For dyr er langt mere værd i udlandet end her i Indien.
Og hvis byrådet stopper støtten til os, ved jeg ikke, hvor vi kan være.
Så hvad er det bedste, vi så kan gøre.
Forstår du?
Undskyld, hvad snakker du om?
Vi forlader Indien.
Hvad?
Vi sælger zoo.
Selve Zoo kan vi ikke sælge, jorden tilhører byen.
Men dyrene er vores.
Og hvis vi sælger dem, vil vi have nok til at starte et nyt liv.
Men hvor skal vi hen?
Eller er livet er her, Apa!
Canada.
Jeg har nogle muligheder for at arbejde i Winnipeg.
Jeg vil sejle de fleste af dyrene til salg i Nordamerika,
vi kan få fragtfly for hele familien.
Så... Det er bestemt.
Vi sejler som Columbus.
Men Columbus ledte efter Indien!
Det kræver en masse arbejde at etablere en zoologisk have.
Før vi forlod, havde Anandi og jeg tid nok til at nyde hinandens kærlighed.
Selvfølgelig lovede jeg Jeg vil vende tilbage en dag.
Det er sjovt...
Jeg husker alt andet om vores sidste dag.
Men jeg kan ikke huske at jeg sagde farvel.
Pi?
De serverer diner nedenfor.
Piscine.
Du har et helt liv foran dig.
Vi gør dette for dig og Ravi.
Kom indenfor og få noget diner.
Vegetarisk, tak.
Åh, mine sønner og jeg er vegetarer.
Har du noget- Nej nej nej nej nej!
Ikke til sovs.
Vil du ikke have sovs?
Vægt problèmer.
Pardon.
Vægt problemer.
Hej.
Jeg er en glad Buddist.
Så jeg spiser ris sammen med sovs.
Jeg er sikker på, sovs er ikke kød.
Smag - prøv?
Du skal ikke bekymre dig.
Vi vil have masser af friske forsyninger efter stoppet i Manila.
Hvorfor beroliger Orange Juice?
Han vil ikke forårsage nogen problemer.
Stress af rejser er ikke godt for dyrene,
og søsyge gør det ikke bedre.
Vi ønsker ikke at gøre rent,
efter en søsyg orangutang.
Gør vi?
Min far var en forretningsmand.
Han havde aldrig rejst sammen med dyrene.
Jeg indså at det må have været sværere for ham at forlade Indien, end det var for mig.
So?
Ja, jeg har glemt noget?
Jeg tror du sætter scenen,
Hidtil har vi en indisk dreng opkaldt efter en fransk swimmingpool,
og en japansk skib fyldt med dyr, overskrift til Canada.
Ja!
Nu skal vi sende vores dreng ind i midten af Stillehavet, og...
Og få mig til at tro på Gud.
Yeah. Vi skal nok komme dertil.
Det var fire dage ud af Manila, over Marianergraven,
det dybeste sted på jorden.
Vores skib, Simsum, fortsatte trods vejret.
Det bevægede sig langsomt fremad med massiv tillid kontinentet.
Hørte du det, Ravi?
Ja, hvad tror du?
Det er et tordenvejr, lad os gå ud og se.
Er du sindssyg?
Vi vil blive ramt af lynet.
Nej, vi vil ikke, det vil ramme broen først.
Ikke friste stormen, Pi.
Oye!
Hurra!
Guds storm!
Ma!
Apa!
Ravi!
Kom ud! Kom ud!
Venligst red min familie!
Ikke skræmme, okay? Ophold her!
Du er nødt til at hjælpe min familie!
Vi er nødt til at hjælpe dem!
Min familie er tilbage der!
Efterlad nu!
Vi er nødt til at gå!
Hvem lukkede alle dyrene ud, øh?
- Vi er nødt til at gå nu! - Nej tak, min far!
Han er nødt til at gå!
Der! Se der!
Zebra! Zebra!
Hey!
Herovre! Over her!
Richard Parker?
Nej! Nej!
Nej! Gå væk! Gå væk!
Ama!
Apa!
Ravi!
Jeg er ked af det.
Jeg er ked af!
Ser ud som om din medicin stadig virker.
Orange Juice! Orange Juice!
Velkommen til Pi s ark.
Hvor er din dreng, Orange Juice?
Du må ikke bekymre dig. Jeg vil vædde på at mor og far fandt det.
De vil alle være her snart.
Hej!
Nogen!
Nej!
Stop det! Nej! Stop det! Stop det!
Nej!
Undskyld Orange Juice,
Jeg har ikke nogen søsyge medicin til dig.
Er det rigtigt?
Nej!
Nej! Nej!
Com'on!
Mit navn er Pi Patel.
Jeg har været på et skibsvrag.
Jeg er på en redningsbåd, alene...
Med en tiger.
Send venligst hjælp.
Gud...
Jeg overgiver mig selv til Dig.
Jeg er din tjener.
Hvad der kommer, vil jeg gerne vide.
Vis mig.
Der er ingen linjer.
Set? dit hus i orden, og forsæt kampen for at overleve.
Etablere en stram tidsplan for at spise, holde vagt, og få hvile.
Drik ikke urin eller havvand.
Vær beskæftiget, men undgå unødig anstrengelse.
Sindet kan holdes igang ved at spille kortspil,
"Tyve spørgsmål" eller "Eye Spy".
En sang er en anden sikker måde at holde modet oppe.
Fortælle historier anbefales stærkt.
Frem for alt, ikke miste håbet.
Få ting kan tappe ånden hurtigere end søsyge.
Bølger føles stærkere, når båden vender sidelæns til dem.
Et drivanker anvendes som et træk til at holde både til vinden.
Korrekt brug heraf kan øge kontrol,
og reduceresøsyge under hård sø.
For skibbrudne, der skal dele deres redningsbåde med store farlige rovdyr,
er det hensigtsmæssigt at oprette et territorium som dit eget.
Prøv denne metode. Trin 1:
Vælg en dag, hvor bølgerne er moderate, men regelmæssige.
Trin 2: Med redningsbåd vendt i bølgerne,
gøre turen så behagelig som muligt, blæse din beroligende fløjten.
Trin 3: Drej redningsbåd sidelæns til bølgerne,
ledsaget af barske, aggressive brug af fløjten.
Med tilstrækkelig gentagelse, vil dyret associere lyden af fløjten
med ubehag af søsyge.
Lignende metoder har længe været brugt af cirkus trænere,
skønt de generelt mangler adgang til oprørt hav.
Lad trompeterne lyde!
Lad trommeslagere begynde!
Forbered dig på at blive overrasket!
Organiseret for din nydelse, og instruktion.
Showet du har ventet på hele dit liv,
vil snart begynde!
Er du klar til mirakel event?
Godt klaret! Jeg fremviser for dig,
den forbløffende bengalske tiger!
Hej, Richard Parker.
Sorry for det hakkende ridt.
Mine! Du forstår?
Venlig! Mine!
Du forstår?
Trin 4: Spring trin 1 til 3.
Her Richard Parker.
Jeg fik noget vand til dig.
I zoo, fodrer vi tigre med i gennemsnit fem kilo kød om dagen.
Richard Paker vil blive sulten snart.
Tigre er stærke svømmere,
og hvis han bliver sulten nok,
Er jeg bange for at den lille smule vand mellem os ikke vil være nogen beskyttelse.
Jeg har brug for at finde en måde at fodre ham på.
Jeg kan spise kiks, men Gud gjorde tigre kødædende,
Så jeg må lære at fange fisk.
Hvis jeg ikke gør det,
er jeg bange for hans sidste måltid vil være en tynd vegetarisk dreng.
Tålmodighed!
Vent! Tænke.
To kartoner kiks...
93 dåser af vand...
Jeg er ked af det.
Tak, Lord Vishnu!
Tak fordi du kom i form af en fisk og reddede vores liv!
Tak!
Selvfølgelig bragte jeg alle kiks og vand med mig over på tømmerflåden,
For en sikkerheds skyld...
Idiot.
Sult kan ændre alt, hvad du nogensinde troede, du vidste om dig selv.
Her er det din!
Jeg kan ikke risikere mit liv, hver gang jeg skal
klatre op på båden efter forsyninger.
Det er på tide at løse dette.
Hvis vi skal leve sammen, er vi er nødt til at lære at kommunikere.
Måske Richard Parker ikke kan tæmmes.
Men med Guds vilje, kan det trænes.
Nej!
Godt.
Go, Richard Parker. Go!
Gå på hjem, vil jeg lade dig være alene.
Jeg vil respektere, at løfte.
Go! Come on!
Ja!
Jeg havde aldrig troet et lille stykke skygge kunne bringe mig så meget lykke.
At en bunke af værktøjer, en spand, en kniv, en blyant,
kan blive mine største skatte,
Hvis ikke Richard Parker var her ville jeg måske ikke nogensinde have fred.
I tider som disse,
husker jeg, at han har så lidt oplevelse af den virkelige verden, som jeg har.
Vi var begge opvokset i en zoologisk have af den samme mester.
Nu er vi blevet forældreløse,
overladt til ansigt med vores ultimative mester sammen.
Uden Richard Parker, ville jeg være død nu.
Min frygt for ham holder mig opmærksom.
Tendens til hans behov giver mit liv fokus.
Dolphins.
Hej, Richard Parker!
Hey!
Ord er alt jeg har tilbage og hænge på.
Alt er blandet op og fragmenteret.
Kan ikke fortælle dag drømme, nat drømme fra virkeligheden længere.
En storm, Richard Parker!
Kristus har brug for dig, Gud!
Længes efter hans ord!
Den medfølende! Den barmhjertige!
Kom ud!
Richard Parker! Kom ud, du nødt til at se dette!
Det er smukt!
Befri dig selv! Han er kommet til os!
Det er en vision!
Kom nu, det er Gud, Richard Parker!
Hvorfor skræmmer du ham?
Jeg har mistet min familie,
Jeg har mistet alt!
Jeg overgiver! Hvad vil du?
Jeg er ked af, Richard Parker.
Vi er ved at dø, Richard Parker.
Jeg er ked af det.
Amma...
Apa, Ravi.
Apa, Ravi, jeg vil se dig snart.
Kan du mærke regnen?
Gud...
Tak for at give mig mit liv.
Jeg er klar nu.
Richard Parker.
Hej. Slip af med mig!
Det er min seng.
Det var en menneskelig tand.
Kan du ikke se øen var kødædende?
Carnivorous? Ligesom en Venus flyve fælde?
Ja. Hele øen.
Planterne, vandet og de pools, selve jorden selv.
I løbet af dagen, indeholdt disse pools ferskvand.
Men om natten, vendte nogle kemiske processer vandet i disse pools til syre.
Syre, opløste fiskene.
Lyden af " Meerkats" skræmmer fra træerne,
og Richard Parker løber til båden.
Men hvor er tanden kommer fra?
For år siden, skal en stakkels fyr som mig
have fundet sig strandet på øen.
Og ligesom mig, tænkte han at han skulle blive der for evigt.
Men alt hvad øen gav ham om dagen, det forsvandt igen om natten.
At tænke sig, hvor mange timer han tilbragte, med kun Meerkats som selskab.
Hvor meget ensomhed har plaget ham.
Alt jeg ved er, at i sidste ende døde han,
og øen fordøjede ham,
Efterladende kun hans tænder.
Jeg så, hvordan mit liv ville ende, , hvis jeg blev boede på øen.
Alene, glemt.
Jeg måtte forsøge at komme tilbage til verden, eller dø.
Jeg tilbragte den næste dag med forberede båden.
Jeg fyldte mine beholdere med frisk vand,
spiste tang indtil min mave ikke kunne tage mere,
og bragte så mange Meerkats, som jeg kunne have,
ind i Richard Parkers rum.
Jeg kunne ikke forlade øen uden ham, selvfølgelig.
Det ville være at dræbe ham.
Og så ventede jeg på hans tilbagevenden.
Jeg vidste, han ikke ville komme for sent.
Richard Parker!
Ingen har set den flydende ø siden.
Og du vil ikke læse om de træer i nogen bog.
Og dog, hvis jeg ikke havde fundet disse kyster, ville jeg være død.
Og hvis jeg ikke havde opdaget, den tand, ville jeg være gået tabt, alene for evigt.
Selv når Gud syntes at have forladt mig, holdt han øje med mig.
Selv når han syntes ligeglad med min lidelse, holdt han øje med mig.
Og da jeg var uden alt håb, gav han mig ro.
Og gav mig et tegn til at fortsætte min rejse.
Da vi nåede den mexicanske kyst,
var jeg bange for at give slip fra båden.
Min styrke var væk, jeg var så svag.
Jeg var bange for, at på to fods vand, så tæt på redning, ville jeg drukne.
Jeg kæmpede ind til kysten, og faldt om i sandet.
Det var varmt og blødt, som om jeg trykkede mit ansigt mod kinden af Gud.
Og et eller andet sted smilende to øjne over at have mig der.
Jeg var så brugt, at jeg næsten ikke kunne bevæge mig.
Og Richard Parker gik foran mig.
Han strakte benene, og gik langs kysten.
I udkanten af junglen, stoppede han.
Jeg var sikker på han ville at se tilbage til mig.
Lægge ørerne til hovedet, knurre,
, at han ville bringe vores forhold til ophør på en eller anden måde.
Men han strøg bare fremad ind i junglen.
Og så, Richard Parker, min rasende følgesvend,
den frygtelige, der holdt mig i live...
Forsvundet for evigt fra mit liv.
Efter et par timer, fandt et medlem af mine egne artsfæller mig.
Han forlod mig og vendte tilbage med en gruppe der bar mig væk.
Og jeg græd som et barn,
ikke fordi jeg blev overvældet af at have overlevet, selv om jeg havde.
Jeg var græd fordi Richard Parker forlod mig...
Så uhøjtideligt.
Det knuste mit hjerte.
Du ved, min far havde ret.
Richard Parker havde aldrig set mig som sin ven.
Efter alt vi havde været igennem, ville han ikke engang se tilbage.
Men jeg er nødt til at tro der var mere i disse øjne
end min egen refleksion stirrende tilbage på mig selv.
Jeg ved det, jeg følte det.
Selvom jeg ikke kan bevise det.
Du ved, jeg har efterladt så meget bag mig, min familie, zoo, Indien, Anandi...
Jeg formoder Indien og hele livet må blive noget jeg må give slip på.
Men hvad der altid vil gøre mest ondt,
er ikke blot i et øjeblik at have sagt farvel.
Jeg var aldrig i stand til at takke min far, for hvad jeg havde lært af ham.
At fortælle ham at uden hans lektioner...
Ville jeg aldrig have overlevet!
Jeg kender Richard Parke som en tiger, men...
Jeg ønsker jeg havde sagt: "Det er forbi, vi overlevede..."
Tak for at redde mit liv. Jeg elsker dig, Richard Parker.
Du vil altid være hos mig...
Men jeg kan ikke være sammen med dig.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Det er svært at tro, er det ikke?
Der er en masse at tage fat i...
med at regne ud, hvad det hele betyder.
Nej, hvis det skete, det skete. Hvorfor skulle det betyde noget?
Men noget af det er ret utroligt.
Se, jeg var den eneste som overlevede skibs forliset.
Det japanske rederi sendte to mænd for at tale med mig,
på det mexicanske hospital hvor jeg var ved at komme mig.
Jeg har stadig en kopi af rapporten.
Det er et forsikringskrav.
De ønskede at finde ud af, hvorfor skibet sank.
De troede ikke mig, enten.
Tusindvis af Meerkats,
på en flydende kødædende ø, har ingen nogensinde set det.
Ja. Ligesom jeg fortalte dig.
Bananer flyder ikke.
Du sagde orangutangen flød til dig på et bundt af bananer,
men bananer kan ikke flyde.
Selvfølgelig gør de det, jeg så det selv!
Under alle omstændigheder er vi ikke her for at tale om bananer eller Meerkats.
Se, jeg har lige fortalt en lang historie, og jeg er meget træt.
Vi er her, fordi et japansk fragtskib sank i Stillehavet!
Noget jeg aldrig vil glemme.
Jeg mistede hele min familie.
Vi vil ikke at genere dig.
Og du har vores dybeste medfølelse.
Men vi er kommet en lang vej,
og vi er ikke tættere på at forstå hvorfor skibet sank.
Fordi jeg ikke ved det!
Jeg sov, da noget vækkede mig,
det kunne have været en eksplosion, jeg er ikke sikker.
Og så sank skibet.
Hvad vil du have fra mig?
En historie, der ikke vil få os til at ligne idioter.
Vi har brug for en enklere historie for vores betænkning.
Én vores virksomhed kan forstå.
En historie, vi alle kan tro på.
Så en historie uden ting du aldrig har set før.
Det er rigtigt.
Uden overraskelser, uden... Dyr eller øer.
Ja. Sandheden.
Så... hvad gjorde du?
Jeg fortalte dem en anden historie.
Fire af os overlevede,
kokken og sømanden var allerede ombord.
Kokken kastede mig en redningskrans og trak mig ombord,
og Mother tog bananer med og gjorde det til en rednings båd.
Kokken... var en modbydelig mand.
Han spiste en rotte!
Vi havde mad nok til uger,
men han fandt rotten en af de første par dage, og han dræbte den,
han tørrede den i solen og spiste den.
Bare en brutal slem mand.
Men han var ressourcestærk.
Det var hans idé at indrette flåden til at fange fisk fra,
vi ville være døde i løbet af de første par dage uden ham.
Sømanden var den samme mand, der bragte ris og sovs, det buddhistisk.
Vi forstod ikke meget, hvad han sagde, kun, at han blev ramt.
Han havde brækket benet forfærdeligt i efteråret.
Vi forsøgte at passe de det bedste vi kunne, men benet blev inficeret.
Og kokken sagde, at vi måtte til at gøre noget, men han... døde.
Kokken sagde han ville gøre det, men mor og jeg måtte holde manden nede.
Og jeg troede på ham, vi havde brug for at gøre det.
Så...
Jeg gentog "Jeg er ked af, jeg er ked af det".
Han fortsatte med at kigge på mig, hans øjne var så...
Jeg vil aldrig forstå det punkt af den mands lidelse.
Jeg kan stadig høre ham,
lykkelig buddhist, der kun spiste ris og sovs.
Vi kunne ikke redde ham, selvfølgelig. Han døde.
Morgenen efter skar kokken hans ben af
og jeg forstod ikke hvad han havde gjort - i første omgang,
men mor gjorde, og jeg har aldrig set mor så vred.
"Stop med at klynke og vær glad", sagde han.
"Vi har brug for mere mad, ellers dør vi, der var hele pointen!"
"Hvad var hele pointen", spurgte mor?
Du lader den stakkels dreng døende ved kun at få agn, dit monster!
Han blev rasende, han vendte sig imod hende med næverne hævet,
Og Mor slog ham hårdt på siden af ansigtet!
Jeg blev lamslået!
Jeg troede, han ville dræbe hende.
Det ville ende...
Kokken stoppede ikke med agn enten, nej...
Sømanden...
Gik han samme vej som rotten gik.
Kokken var en ressourcestærk mand.
Det var en uge senere, at han...
Min skyld
Fordi jeg ikke kunne holde på denne dumme skildpadde.
Det gled ud af min hånd og svømmede væk,
og kokken kom op, og han slog mig på siden af mit hoved,
og mine tænder clacked og jeg så stjerner,
Jeg troede, han ville slå mig igen, men Mor begyndte at hamre på ham,
"! monster, monster" med hendes ansigt skrigende
Hun holdt med mig om - at flytte over på tømmerflåden.
"'Nipola!"
Jeg troede, hun var ved at flytte sammen med mig, men det ønskede jeg ikke.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg ikke lod hende gøre det først.
Jeg tænkerpå det hver dag.
Jeg sprang over og vendte tilbage ligesom kniven kom ud.
Der var ikke noget jeg kunne gøre.
Kunne ikke kigge væk...
Han kastede hendes krop overbord,
og derefter kom hajerne.
Og jeg så hende, de...
Så...
Næste dag, jeg slog ham ihjel.
Han slog ikke engang igen, han vidste, at han var gået for vidt.
Selv med sine egne standarder.
Han efterlod kniven på bænken, og jeg gjorde ved ham, hvad han gjorde mod sømanden.
Han var sådan en ond mand, men var stadig hum...
Han bragte det onde ud af mig!
Og det er jeg er nødt til at leve med.
Jeg var alene i redningsbåden...
Flydende på tværs af Stillehavet...
Og jeg overlevede.
Herefter var der ikke flere spørgsmål.
Efterforskerne synes ikke at kunne lide historien, præcis.
De takkede mig. De ønskede mig godt...
Og de tog afsted.
Sådan er historien...
Både zebra og sømanden...
Brækkede deres ben.
Og en hyæne dræbte en zebra og en orangutang.
Så...
Den hyæne er kokken...
Sømanden er zebra...
Din mor er en orangutang.
Og...
Du er...
Tigeren.
Kan jeg spørge dig om noget?
Selvfølgelig.
Jeg fortalte dig to historier om hvad der skete ude på havet...
Ingen af dem forklarer, hvad der forårsagede forliset af skibet.
Og ingen kan bevise hvilken historie der er sand, og hvilken der ikke er det.
I begge historier, synker skibet, min familie dør, og jeg lider.
Helt sikkert.
Så hvilken historie foretrækker du?
Den ene med tigeren.
Det er den bedste historie.
Tak.
Og sådan fortsætter det med Gud.
Mamaji havde ret.
Det er en fantastisk historie.
Vil du virkelig lade mig skrive den?
Selvfølgelig.
Er det ikke derfor, Mamaji sendte dig hertil, trods alt?
Min kone er her.
Vil du have middag? Hun er en utrolig cook!
Jeg vidste ikke, du havde en kone.
Og en kat og og to børn.
Så din historie har dog en lykkelig slutning.
Tja... der er op til dig.
Historien er jeres nu.
"Mr. Patel s er en forbløffende historie."
"Af mod og udholdenhed, uden sidestykke i historien om skibsfart."
"Meget få skibbrudne kan hævde at have overlevet så længe på havet."
"Og ingen fra en virksomhed..."
"Med en voksen Bengals tiger."
- Hej, far. - Kom hjem.
Vi har en gæst, så lad mig introducere dig.
Hej. Meget rart at møde dig.
Adika.
Ravi.